![](/img/cornr_br.png) |
ניכר שהכותב מוכשר. יש כאן לא מעט אנשים שחריזה עבורם היא מדד לאיכות. שיר נעים הוא שיר שכתוב בצורה טובה, בין אם הוא עוסק בעניין מטריד או בעניין משמח. חלק גדול מהשירים הטובים שנכתבו ונכתבים הם "לא נעימים" מבחינת תוכנם. מה שהופך אותם לנעימים הוא העובדה שהם מצליחים לתאר בצורה מקורית את מה שאיננו מצליחים לנסח בשפתנו היומיומית המוגבלת, ולהאיר דברים בצורה מיוחדת (ולעתים אפילו משעשעת) או אפילו סתם להאיר. עניין השפה (והמקצב) גם הוא חשוב כמובן. וחריזה או משקל לעתים גם יכולים לבוא על חשבון דברים אחרים, למשל כנות. ממעט התגובות שקראתי כאן, לא נראה לי שיש כאן הרבה אנשים שמבינים משהו בשירה, כך שאולי אני מבזבז את זמני, אבל... אנשימים (כאילו דה!), חריזה ומשקל - אפילו הדינוזארים כבר הספיקו לשכוח מהפולמוס הזה. נכון, יש כמה אנשים שמתעקשים עדיין ל"החיות מחדש" את סוג הכתיבה הזה (ובעיקר לדבר על כך),מתוך עמדה אידיאולוגית מוצקה, או משהו מעין זה.. אבל מרבית השירה הטובה שנכתבת בארץ, אינה "אלתרמנית". משוררים כמו תמיר גרינברג, מרדכי גלדמן, מאיר ויזלטיר, רחל חלפי, ואחרים (יש הרבה שירה טובה בארץ)... הם הכותבים הטובים כיום. ומומלץ בחום לגשת ולקרוא אותם. אין להם שום אידיאולוגיה, הם פשוט כותבים טוב (ונעים) (ולעתים, גם בצורה קלאסית. למשל ויזלטיר שכתב כמה סונטות נהדרות, ושבתאי). בקרב המשוררים הצעירים המצב אינו שונה. וגם ביאליק אחלה.
|
![](/img/cornr_bl.png) |