![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
אלנור מאקויטניה היא אחת הנשים המעניינות ביותר של ימי הביניים , אולי המעניינת ביותר ביחד עם אלואיז אהובתו של איש הכנסיה אבלר מאותה התקופה . היא הייתה האישה העשירה ביותר בצרפת ובעלת שטחים עצומים, ובנוסף לכך יפהפיה שהתחתנה עם מלך צרפת. אך הלה לא יכול היה להתמודד עם תביעותיה ודרישותיה השונות , מיניות ואחרות ועם אופיה החזק .היא אף טרחה ונסעה איתו למסע הצלב השני בפלסטינה ושם ניהלה רומן לעין כל עם אדם אחר. לאחר מכן היא התגרשה ממלך צרפת והתחתנה עם הנרי שהפך להנרי השני מלך אנגליה שהיה צעיר ממנה . וגם איתו הייתה לה מערכת יחסים סוערת ביותר שבמהלכה הוא כלא אותה לכמשך כמה שנים טובות . מלבד זאת בחצרה נוצרו רבים מסיפורי המלך ארתור וכנראה גם כל רעיון האהבה הרומנטית שיושם ככל הנראה בפעם הראשונה בידי אלינור עצמה. על מערכת היחסים בינה ובין בעלה הנרי ובין בניה ריצ'רד וג'ון אין טוב ללמוד מאשר לראות את הסרט "אריה בחורף " שם מגלמת אותה קטרין הפבורן האלוהית . עוד עליה יש כאן : |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
זה עתה התגלגלה לידי עבודת מאסטר מעניינת מאוד של קרן ריינספלד כספי עבור מחלקת לימודי ארץ ישראל אונ' בר אילן בשם "נשים לוחמות בצבא מסעי הצלב וממלכת ירושלים הצלבנית " . בעבודה זאת מראה המחברת שתפקידם של הנשים בקרה הצלבנים היה חשוב יותר ממה שנהוג לחשוב. הן היו קיימות לא רק כרעיות ולא רק כזונות שליוו את המחנה אלה היו בינהן גם כמה וכמה לוחמות של ממש שאף לבשו שריון כמו גברים ( וכך הסתירו את זוהותן הנשית ) אם כי ההיסטוריונים הנוצריים ( כולם ללא יוצא מהכלל שונאי נשים מושבעים ) הצניעו זאת ככל האפשר. בין השאר בממלכה הצלבנית הייתה גם אחת הנשים המלכות החשובות היחידות של ימי הביניים , מליסלדה ששלטה בממלכת הצלבנים במשך למעלה מ-20 שנה ובדרך כלל בהצלחה למרות התככים והתככנים שסבבו אותה ובראשם התככים של בנה בלדוין ששאף לתפוס את מקומה.תופעה שככל הנראה אין לה מקבילה במקום אחר בימי הביניים. למליסלדה גם יצא לפגוש ולהכיר את האישה החשובה האחרת של התנועה הצלבנית , המלכה אלנור שטרחה כאמרו לבקר בארץ ישראל במסגרת מסע הצלב השני, ושם הפכה לנושא לסקנדל ורכילות .לשתי הנשים האלה העצמאיות הלוחמניות ויוצאות הדופן האלה ריינספלד כספי מקדישה פרקים מיוחדים . בהחלט עבודה פוקחת עיניים, וממנה מסתבר שנשים אמזונות חיו לא רק ביוון הקדומה של הרקולס וזינה אלא גם בארץ ישראל הצלבנית של ימי הביניים. |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
ב"סיפור המלך עומר אלנועמאן ושני בניו שרכאן וצ'וא אלמכאן" מתוך סיפורי אלף לילה ולילה נזכרת צלבנית לוחמת, היא ונערותיה, שאף גבר לא היה יכול לעמוד נגדה בקרב. גם לא נגדן. עד ששרכאן בן המלך שכנע אותה להיות אשתו, היא נאותה, והמלך (שיש לו 4 נשים חוקיות ועוד 365 פילגשים, לכל אחת חדר, והוא בא אל כל אחת פעם בשנה) אנס אותה בשנתה. |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
את לא יכולה להשאיר אותנו ככה באמצע הסיפור. מה קורה אחר כך? אחרי האונס היא מאבדת את כוחה? | ![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
לעומר אלנועמאן, כאמור, יש 4 נשים, אחת מהן ילדה לו בן, ו-365 פילגשים, אחת מהן בהריון (מה שמעיד שאיכות הזרע של הוד מלכותו היא לא משהו, שהרי לא יתכן של*כל* הבחורות הנ"ל יש בעיה להתעבר). שרכאן, בן המלך, שהוא כבר בחור גדול, לא מרוצה מההריון, והוא גומר בליבו להמית את הרך הילוד אם הוא בן. השפחה יולדת תאומים: בת בשם נזהת אלזמאן, ובן בשם צוא אלמכאן. הואיל והבת יצאה קודם, מודיעים לשרכאן שנולדה בת, והוא מרוצה. את דבר הבן העלימו ממנו. שרכאן נמצא כל השמן במסעות, בקרבות ובשאר שעשועי בני-מלך מוסלמים. הימים ימי המלחמה בצלבנים1 וגם אם הוא לא היה עוסק בכך מלכתחילה, היו שולחים אותו, כדי שיתעסק בזה ולא ידע על אח שלו. שרכאן יוצא לבדו לשלול שלל, והנה דרכו מובילה אותו למנזר. שם הוא פוגש את הנערה הנ"ל, אבריזה שמה, בתו של מלך יוון, את נערותיה ואת סבתה. כולן, כולל הסבתא כוחן במותניהן והן גוברות על כל גבר, והיא עולה על כולנה (גם על הסבתא). בנוסף, היא דוברת כמה שפות, כולל ערבית, יודעת לשיר, לשחק שח, וכל זה הרבה יותר ממנו. היא מביסה אותו בקרב (כדי להגיע אליו היא עוברת מעל נחל שהוא לא יכול לקפוץ מעליו). אחרי זה היא מארחת אותו, מביסה אותו בשח, שרה לו, והוא מתאהב מעל לראש. היא יודעת, כמובן, שהוא מוסלמי, אבל לא שהוא בן המלך. מי שמבינה שהוא בן המלך היא הסבתא, שהיא מכשפה לא קטנה. והיא מספרת למלך. המלך שולח אנשים ללכוד את שרכאן, אך אבריזה כבר הבטיחה לו את חסותה והגנתה, גם אם יתברר שהוא אכן שרכאן. ואז מגיעים אבירים. שרכאן הורג אותם (עשרה עשרה, כי אחד אחד זה איטי לו מדי). אבריזה מבינה שהיא עלתה עליו רק בגלל יופיה וחינה, כי גם הוא לא חסר לו. אחרי ששרכאן הורג 80 אבירים ועוד 20 ברחו לפני שהרג אותם, אבריזה בורגת את השוערים שנתנו לאבירים הללו להכנס, ואין לה ברירה אלא לברוח יחד עם שרכאן. אלא שהם בורחים בנפרד, אבריזה ושרכאן מסכמים להפגש כעבור 3 ימים, ושלא יכנסו חזרה לבגדד אלא אם היא עמהם. אחרי 3 ימים הם לא נפגשים. 5 ימים אחר כך שרכאן וחילו נתקלים ב-100 פרשים פרנקים. אחרי יום שלם של לחימה, איש לא נהרג, לאף אחד מהצדדים, וגם לא נפצע (פרט ל-4 מצבאו של שרכאן שנפצעו קל). אנשיו של שרכאן אומרים לו שיש בין הפרנקים אחד שנלחם כמו רוח סערה ומדקרות חרבו חחודרות עמוק, אך כל פעם שהוא יכול להכריע אדם אינו הורגו. למחרת מתקבצים 2 החילות שוב, והפעם מסכמים שרק 2 ילחמו. יוצא גיבור חיל פרנקי על סוס אפור, שריונו זהב, ואין לו שיערות על הפנים. והגיבור הזה נלחם במוסלמים אחד אחד, מכריע את כולם, ולוקח אותם בשבי. אחרי שכבר נשבו 20 איש נגמר היום. למחרת נלחמים הפרש בלי השיערות על הפנים ושרכאן עצמו, כל היום ללא הכרעה. למחרת שוב, ואז הפרנקי בלי השיערות על הפניםהפיל את שרכאן מהסוס, שרכאן בא להלום בו, הפרנקי אומר משהו כמו "אין זה אלא מנהגו של מי שנשים נצחוהו" ואז שרכאן רואה שהפרנקי הוא אבריזה. 2 הצבאות, המוסלמי וצבא הנערות הנוצרי רוכבים יחדיו לבגדד. שם מבקשים מהנערות להחליף את לבושן הנוצרי. שרכאן מציג את בחירת ליבו לפני המלך. אבריזה נותנת למלך 3 אבני חן גדולות. המלך מחלק אחת לשרכאן. 2 האחרות, הוא אומר, לאחיך ולאחותך. שרכאן שומע שיש לו אח וזה לא מוצא חן בעיניו. המלך נדלק על אבריזה ומנסה לפתות אותה. היא לא נעתרת, הרי היא כלתו של בנו. המשנה מיעץ לו להכניס לה בAנAג ליין2 ולסמם אותה. כשהיא מסוממת אנס אותה והשיר בתוליה. אחת מנערותיה, מורגיאנה שמה, נכנסה אחר כך, הבינה מה הלך שם וניקתה את אבריזה. למחרת קמה אבריזה, הקיאה את הבנג, הבינה שמשהו לא בסדר ושאלה את מורגיאנה. מורגיאנה סיפרה לה. אבריזה חלתה מדיכאון, וחודש הסתגרה בחדר. המלך הצטננה תשוקתו אליה. ואז היא גילתה שהיא בהריון. מצב ביש: היא הרה למלך, כלתו של הבן היא לא תהיה. היא בהריון ולרכב לא יכולה, ולחזור אל אביה היא גם לא יכולה. אולי היא לא יכולה, אבל היא מחליטה לחזור אל הוריה בכל זאת. בינתיים היא כבר בחודש תשיעי. אם תלד בבגדד תתקע אצל המוסלמים לנצח, ולא בכבוד רב (יותר מכבוד של סתם פילגש). המלך יוצא לציד ושרכאן תקוע כרגיל באיזה מוצב. זמן טוב לברוח. היא מבקשת ממורגיאנה לסדר איזה גבר שיסע איתם, כי היא במצבה להלחם לא כל כך יכולה. מורגיאנה מסדרת איזה עבד כושי, מאלה שהמלך הציב לשרת את אבריזה ונערותיה. אבריזה מבטיחה לו שאם ירצה, ישאר כאיש חופשי ביוון וישיאו לו נערה, ואם ירצה, יקח לו ממה שישאר מן הממון ויחזור לארצו. הכושי מסכים. בדרך אבריזה עוצרת ללדת, והכושי מנצל את ההזדמנות, שולף חרב ותובע לשכב עם שתיהן. אבריזה אומרת "אוי לי, שעכשיו אני אהיה לעבדים כושים", ואומרת לו, "חכה עד שאלד. ואם לא, תשכח מזה. מוטב שתהרוג אותי". הכושי מתעצבן, שולף את החרב, פוצע אותה פצעי מוות, לוקח את הסוסים עם הממון ומשאיר את אבריזה עם מורגיאנה באמצע שום מקום. אבריזה יולדת בן זכר ומתה. ואז מגיע מלך יוון עם כל חילו, בדרכו לתבוע את בתו שברחה עם נסיך מוסלמי, ומוצא אותה מתה ואת נערתה בוכה עליו. מלך יוון התעלף כשראה את זה, הכניסו אותו לאוהל להשיב נפשו, ואז נכנסה אליומורגיאנה ואמרה לו שהכושי הרג את אבריזה. מלך יוון, עם חילו, מורגיאנה וגופת בתו חוזר לקיסריה, ודן עם הסבתא מה לעשות. הסבתא אומרת שזה בכלל מורגיאנה הרגה את אבריזה, לא הכושי, ושיש לה תוכנית נקמה, גם אם תיקח הרבה זמן: לשגר חיל נערות-מתנקשות על תקן של פילגשים אל המוסלמים. המוסלמים הרי ידועים בתאוותם הבלתי נלאית, וכך אפשר יהיה להגיע אל המלך ובניו ולהרוג אותם. עד כאן מה היה בסופה של אבריזה. עוד היד נטויה. הסיפור ממשיך והוא משתרע על 64 לילות. 1 ואולי אלה הביזנטים, בטרם היות הצלבנים. 2 ככל הנראה סם מרדים. גרם וחצי מזה הספיק לסמם את אבריזה. |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
וואו. סיחררת אותי. איזה סיפור! עכשיו אני מבינה איזה כוחות הפעילה שחרזאדה עם הדימיון שלה. איך ייתכן שעוד לא עשו מזה מיליון סרטים/תוכניות טלוויזיה/הצגות וכיו"ב? יש לך עוד כאלה? שמא תכתבי איזה מאמר בנושא? |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
בוודאי שעשו. למעשה, אני מנחש שרוב עלילות הסרטים בימינו *מבוססים* על אלף לילה ולילה. אולפני דיסני הרוויחו לא מעט מעיבוד ישיר של סיפורים משם. | ![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
זה עתה, באיחור *קל*, הזדמ ן לי לקרוא את מאמרך המעניין ופוקח העיניים. א. תודה.:) ב. תהיתי אם תוכל להרחיב מעט בעניין הנשים המרשימות האלה של ימה"ב. |
![]() |
![]() |
![]() |
חזרה לעמוד הראשי | המאמר המלא |
מערכת האייל הקורא אינה אחראית לתוכן תגובות שנכתבו בידי קוראים | |
![]() |
© כל הזכויות שמורות |