![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
רצוי שלא בעיקר בשל העובדה שכיום אין מניעה שישוב ויעבוד במחיצת קטינות בהצגה הבאה ולכן כל הכשרה של האיש טומנת בחובה פוטנציאל לנפגעת קטינה נוספת. המחאה וההתנגדות הציבורית הן בעיני לגיטימיות, חיוביות ואני מקווה שתנבנה תוצאות. אני חולקת על עמדתך שתקיפה מינית זהה לתקיפה אלימה אחרת מכמה טעמים, אחד מהם הוא שניצול ותקיפה מינית עלולים להימשך שנים רבות, למשל, ביחסי מרות, בגילוי עריות ובאלימות מינית המתלווה לפיזית של בעלים כלפי נשותיהם ומכאן הנזק העלול להימשך עד סוף חייהן/ם של המותקפות/ים בדימוי העצמי, בפיתוח התנהלות קורבנית בחייהן/ם הן בקשרי הזוגיות והן בכלל. המבנה הפסיכולוגי של המותקפת/ף משתנה, בפרט ככל שמשך התקיפה ארוך וגיל המותקפת/ף צעיר יותר. |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
לא התכוונתי שישתמע מדברי שתקיפה מינית זהה לתקיפה אלימה, אלא רק שהן שייכות לאותה קטגוריה. תקיפה מינית היא בתוך קטגוריה ''תקיפה''. לא בתוך קטגוריה ''הרג'' ולא בתוך קטגוריה ''עבירות רכוש''. יש לי הרושם שדוברות עמותות הנשים מנסות לייצר קטגוריה נפרדת עבור תקיפה מינית מחוץ לקטגוריה ''תקיפה''. |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
אם אחוז הסובלות מ PTSD אחרי תקיפה מינית גדול משמעותית מאלה שאחרי תקיפה "סתם" אולי יש טעם בקטגוריה נפרדת. לא באופן פורמלי, אבל כן מבחינת ההתייחסות הציבורית. ולגבי החזרה בתשובה של מר גולדבלט, דומני שמילכוד 22 תופס כאן: אם הוא היה באמת מבין את עומק הפגיעה וחומרת המעשה, לא היה מנסה לחזור לקידמת הבמה. |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
זה "אם" גדול. ודאי יש דרך לבחון אותו- להשוות את שיעור הסובלות מ PTSD בקרב אוכלוסיות פליטים למשל, בין אלו שנאנסו לאלו שסתם חטפו מכות רצח. לגבי החזרה בתשובה - שוב אני משווה לטוביה צפיר. אני זוכר שהיה שם זעזוע עמוק בתחילה, והיו מי שקראו להחרים את הצגותיו, אבל הזמן הקהה את את הרצון הציבורי בנקם. תנאי השחרור של גולדבלט כללו הגבלה מדורגת- בתחילה היה חייב לשוב לביתו עד 9 בערב, אחר כך עד חצות. אם להודות על האמת, אני לא מצליח להבין מה בדיוק מפריע לסוליציאנו שעבריין מורשע שב לקדמת הבמה. היא שואלת איזה מסר זה מעביר לנפגעות תקיפה מינית ולנשים בכלל. אני לא יודע לענות על זה ואני רוצה לשאול אותה בחזרה איזה מסר היא רוצה להעביר בכך שתמנע מהעבריין לחזור למקצועו בעל הפרופיל הגבוה. |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
מסרים אפשריים: - שהנתקפות נחשבות, כלומר, שיש נורמה ציבורית שאינה מבטלת את שעבר עליהן אלא מוקיעה עברייני מין. - שהן אינן צריכות לפגוש אותו שוב במדיה על צורותיה השונות, מפגש המהווה לפעמים טריגר לנסיגה והדרדרות ופגיעה בהליך שיקומן של הנפגעות. האם זכותו להחזיק במעמד ובמקצוע אותו ניצל לתקיפה, עולה על זכותן לשיקום? - שגיבור תרבות (קידמת הבמה) אינו יכול להיות אנס / תוקף קטינות. - שהנורמות השתנו והרחקתו מהציבוריות היא ביטוי נוסף לחוסר קבלת עבריינות מין כלגיטימית. |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
![]() |
||
|
||||
![]() |
אני מבינה רגשית את הטיעון השני שלך, אבל בעייתי מאוד להסתמך עליו כאמת מידה. בבואי לענות לך ולחפש דוגמאות נוספות, אני נתקלת במעגליות טאוטולוגית - אי אפשר להביא כדוגמה עבריינים אחרים שפגעו מאוד באנשים (למשל, מעלו בכספם או שפכו עליהם חומצה או שהכלב שלהם תקף מישהו בגלל רשלנות) כי עבריינות מין היא יוצאת דופן. למה היא יוצאת דופן? כי היא לא דומה לפגיעות אחרות, וחוזר חלילה. היתה פעם שחקנית שפניה נפגעו בגלל נשיכת כלב של חברים (היא תבעה אותם וזכתה). דמייני שהכלב היה שלה והוא נשך מישהו אחר - האם היית אוסרת עליה להמשיך ולשחק כדי למנוע פגיעה נוספת מהנפגעים ממנה, שפניהם הושחתו? |
![]() |
![]() |
![]() |
חזרה לעמוד הראשי | ![]() |
מערכת האייל הקורא אינה אחראית לתוכן תגובות שנכתבו בידי קוראים | |
![]() |
© כל הזכויות שמורות |